Angeliit
Angeliidiks nimetatakse hallikas-sinist anhüdriidi variatsiooni.[1]
Anhüdriit on üks kaltsiumsulfaadi vorme, täpsemalt kristalliseerunud kips, millest on vesi välja aurustunud.[2] Anhüdriit esineb tavaliselt settekivimites koos evaporiitidega (s.o soolasest veest aurustumisel kristalliseerunud sooladega[3]) ning on laialt levinud Kanadas, Ameerika Ühendriikides ja Hiinas, aga ka Prantsusmaal ja Saksamaal.[4]. Anhüdriiti leidub sageli koos kipsi, haliidi, silviidi või soolakivimitega, näiteks soolakuplites toimib anhüdriit koos haliidiga n-ö kattekivina.[5] Anhüdriit võib esineda veel liivakivides või nn mandelkehana erinevates vulkaanilistes kivides vahel koos kvartsi, glauberiidi või tseoliitidega.[6]
Anhüdriit, eriti aga just angeliit, oli üheks meelismaterjaliks juba muinasmaailmas. Ehkki reeglina on igapäevaesemete valmistamise peamine eesmärk nende funktsionaalsus, oli Vana-Egiptuse käsitöö põhitähelepanu on suunatud eelkõige tarbeesemete väljanägemisele. Selliste esemete parimaks näiteks on erinevad hoiunõud, mida kasutati kosmeetika, parfümeeria ja hügieenitoode hoidmiseks, aga ka toidu serveerimisel. Üheks eelistatumaks materjaliks, millest selliseid anumaid valmistati, oli teiste kristallide hulgas anhüdriit, eriti aga just selle sinine variatsioon – angeliit (mida aastakümneid nimetati ekslikult siniseks marmoriks). Ka tänapäeval on Ameerika Ühendriikides asuvas Metropolitani muuseumis võimalik tutvuda ca 1500. aastast eKr pärinevate anhüdriidist pudelite, purikide ja vaasidega, mis sarnanevad kujult erinevatele loomadele ja inimfiguuridele.[7]
Angeliiti seostatakse kaastunde ja leplikkusega – eriti olukordade osas, mida pole võimalik muuta ja mille üle puudub endal kontroll. See leevendab hingevalu ning takistab konflikte, luues sisemist korda ja rahu.[8] Kristall hõlbustab kommunikatsiooni ning toetab tasakaalukat ja tervmeelitsustest vaba suhtlust. Nagu selle nimigi viitab, usutakse angeliit kergendavat kontakti leidmist kõrgeimate spirituaalsete olenditega.[9]
Keemiline koostis: CaSO4
Leiukohad: Ameerika Ühendriigid, Kanada, Prantsusmaa, Hiina
![Sinine kristall ja poolvääriskivi angeliit](/media/kristallipesa/Menüüde%20kaupa%20pildid/MENÜÜ%20KRISTALLID/Kristallid_A-Z/Kristallid_a-z_kristallid/Kristall_angeliit_1.png)
![Sinine kristall ja poolvääriskivi angeliit](/media/kristallipesa/Menüüde%20kaupa%20pildid/MENÜÜ%20KRISTALLID/Kristallid_A-Z/Kristallid_a-z_kristallid/Kristall_angeliit_2.png)
![Sinine kristall ja poolvääriskivi angeliit](/media/kristallipesa/Menüüde%20kaupa%20pildid/MENÜÜ%20KRISTALLID/Kristallid_A-Z/Kristallid_a-z_kristallid/Kristall_angeliit_3.png)
[1] A. Pring. Book review: M. Manutchehr-Danai. Dictionary of Gems and
Gemology. Geological Magazine (2002) 139 (4), lk 492. Cambridge University Press.
[2] C. Jones. Geology. Lotus Press 2005, lk 14.
[3] M. Isakar. Evaporiidid (08.02.2019). Kivid.info. Kättesaadav: [https://kivid.info/1322], loetud 11.12.2021.
[4] W. A. Deer. Rock-forming Minerals: Non-Silicates, Volume 5B. Geological Society of London 1998, lk 83.
[5] C. Pellant, H. Pellant. Rocks and Minerals. Bloomsbury Publishing 2014, Anhydrite.
[6] W. A. Deer. Rock-forming Minerals: Non-Silicates, Volume 5B, lk 83.
[7] B. Fay. Egyptian Duck Flasks of Blue Anhydrite. Metropolitan Museum Journal , 1998, Vol. 33 (1998), lk 23-48. Kättesaadav: [https://www.jstor.org/stable/1513005], loetud 08.12.2021.
[8] J. Hall. Kristallide piibel. ERSEN: 2003, lk 60.
[9] N. Ahsian, R. Simmons. Angelite. The Book of Stones. Berkeley, California: North Atlantic Books 2015.